nova beseda iz Slovenije
je legla na njegove sanje črna | senca, | velika skrb, ali zato so bile | A |
samo na srcu kakor nerazumljiva | senca | in se je zdaj domislila nanj in | A |
tam po klancu je šla njegova | senca | in se je izgubila za pisarjevo | A |
mršile, na licih se je prikazala | senca | bolne rdečice, ustnice so bile | A |
plašne, padala je nanje lahna | senca | od širokega slamnika ... Večeri | A |
na ustnicah; in vse je bila le | senca; | roka je segala v zrak, beseda | A |
Od tiste ure je bila hladna | senca | med njima. | A |
o Franc, tako je padla velika | senca | na mojo pot in nikoli več ne bo | A |
je prestrašila in je zardela v | senca. | ”Morda je spoznala, videla | A |
bile zgenile, šinila je mimo njih | senca | smehljaja .... | A |
zdaj je bila pač že legla nanj | senca | greha. ”Metka se še spominja | A |
Sveča ni gorela več, velika črna | senca | se je premikala ob postelji. | A |
lasje in mu kri oledeni ... Črna | senca | se je zazibala pred posteljo in | A |
in pust je bil; kakor zlovešča | senca, | tih in sključen je hodil po izbah | A |
hodili pred teboj!“ Spomin, črna | senca, | se je držal z roko ob okno kupeja | A |
pa se vlačiš tod, motovilasta | senca? | Ali res nimaš boljšega opravila | A |
”To je ... vrag vedi, kaj je ... | senca, | polnočni duh ... piše pa se Mikš | A |
je bil nenadoma in tiho, kakor | senca | v senco. ”Ne hodi od mene nocoj | A |
planil v srce, je ostala težka | senca. | Ugleda človek otroka v soncu, pogleda | A |
Ob odprtem oknu je bila črna | senca. | Grivarju se je zdelo, da je droben | A |
je hodila z njimi njena tiha | senca. | Kamor je zastrmelo skrito hrepenenje | A |
bore, vabil v noč; tiha, silna | senca, | visoko nad bore do neba strmeča | A |
zakričal. Takrat je utihnil klic, | senca | je ugasnila ... Groza v srcu | A |
je leglo Grivarju kakor hladna | senca | na misli in pamet. Tanka, bela | A |
rokama in sklonjeno glavo; njegova | senca | je rasla, dvignila se visoko do | A |
prepričanja, tedaj je samo še | senca | brez telesa, knjiga brez vsebine | A |
bil tiho ugasnil med sencami, | senca | tudi sam, sirota sleporojena, | A |
smehljaje ozrlo njeno oko, je | senca | ugasnila, je bil madež izpran | A |
trdimi koraki, a vidi se samo črna | senca. | Majnik se zgane, nagne se daleč | A |
je onkraj zagrinjala prikazala | senca | ter izginila. Gledalo je nanj | A |
Toda zgenila se je bila samo | senca | za kulisami.Večer se mu je zdel | A |
in tudi moje srce je krvavelo... | Senca | je hušknila preko beložarečega | A |
obenem, znamenje utrujenosti, | senca | tiste mrzle bele roke, ki ga nekoč | A |
ščeperi preko ceste njegova dolga | senca! | - Kam pač jo je zavil?“ | A |
kakor črna roka; švignila je bežna | senca | od zagrinjala ob oknu in nato | A |
je vasovanje in pohujšanje!“ | Senca | ponočnjakova je utonila v temi | A |
proti oknu; tam se je prikazala | senca | v svetli mesečini, mirno je stala | A |
In ko je ležal, se je prikazala | senca | ob oknu; tiho ihtenje je dramilo | A |
248 . / Izginil je obraz, črna | senca | je hitela preko vrta, švignila | A |
hodil človek po dvorišču, dolga | senca | je blodila z njim. ”Kdo si | A |
ob svetlem zidu, njegova dolga | senca | je vstala ter se vzpela visoko | A |
razpetim Kristusom in njegova | senca | je segala prav do železnih vrat | A |
vzbudil; tam na cerkvi se je zibala | senca | ob zidu ...“ ”Poslušam, poslušam | A |
ko se je plazila skrivnostna | senca | mimo okna. ”Tod je hodil!“ je | A |
nobenih licih, v nobenem vzdihu; | senca, | ki je polagoma zagrinjala pokopališče | A |
...“ Kakor | senca | se je pomikal človek preko vrta | A |
Ali to se drži človeka kakor | senca. | Vse sem poskusil, da bi se ga | A |
ustvarile moje oči, je legla mrka | senca, | žala misel. ”Kaj mi je storil | A |
Ob vratih se je zibala črna | senca. | »Ne, ne!« je jecal Marko | A |
ko se je zazibal, visoka črna | senca, | na daljnem holmu ter zatonil. | A |
mimo oči kakor trenotna svetla | senca: | Na mizi se kadi vroča, dišeča kava | A |
Dionizu se je čelo nagubalo, in v | senca | mu je stopila rdečica. ”Dà | A |
nezavedno pomilovanje, bila je rahla | senca | porogljivosti, prva kal samosvoje | A |
ozka; lasje so bili počesani na | senca | skoro do oči in so zakrivali vsa | A |
nasmeh je videl, ki je kakor hipna | senca | vztrepetal na ozki bradici ter | A |
korakov ... tako tiho hodi, kakor | senca, | in vendar jo slišim od daleč | A |
takoj je leglo spet name kakor | senca | in zagnusil sem se sam sebi.Zdelo | A |
bi se malo zamudil.“ In tista | senca | nepokoja je izginila brez sledu | A |
svojo silno pot. Tako mogočna je | senca, | ki gre pred njimi, da zastira | A |
srebrna luskina. V drevoredu je | senca, | nepremična in tiha; široko vejevje | A |
prikazala čisto blizu naju, tiha kakor | senca, | in je spet kakor senca ugasnila | A |
kakor senca, in je spet kakor | senca | ugasnila v mraku; nama se je zdelo | A |
hudo resnične. O, da je bila le | senca | koketnosti v njeni lepoti, takoj | A |
trepetal; koraka ni bilo, ne glasu, | senca | se je strnila s sencami.Izpreletelo | A |
stran!“ Ob plotu je stala visoka | senca; | čisto mirno je stala. ”Ali | A |
večer!“ je pozdravila prijazno. | Senca | ob plotu se je zgenila. ”Tudi | A |
in lahko noč!“ Zgenila se je | senca, | izlila se v noč. V odgovoru | A |
ob zidu, ob plotu, kakor bežna | senca. | ”Glej ga tam, potuhnjenca! | A |
zardela. Ona je stopila bližje; | senca | ji je bila šinila preko obrvi | A |
samote vzdignila čudežna bela | senca. | Nagnil se je k njemu bel obraz | A |
tako ravnal v sanjah, da je bil | senca | med sencami. Vedel je, da jezdi | A |
nizko na oči, da mu je zakrila | senca | ves obraz. ”Zdi se mi, da že | A |
tvoj pred šestimi leti! Zdaj je | senca | na njem in verjemi, da mi je hudo | A |
težkega, odurnega, kakor vlažna | senca. | Prve noči sem spal v izbi; | A |
plazil po sobah in po vrtu kakor | senca. | Nič me ni več veselilo in nič žalostilo | A |
smehljaju je trepetala še lahna | senca | prebolele groze.Kadar se je moja | A |
njegove oči, toda hipoma je padla | senca | na njena lica; ugledala je posteljo | A |
izginil zibaje se, kakor drobna | senca, | na cesto, v dež in noč. Sosedu | A |
drevje, nikjer se ni zazibala | senca. | Tudi glasú ni bilo od nikoder, | A |
razločiti ni mogel, če je bila | senca | majhna ali velika, odkod je prišla | A |
se je zibala preko ceste drobna | senca. | Zibala se je na desno, na levo | A |
/ stran 19 . / Tiha je bila | senca; | tudi ni bilo glasú, če se je opotekla | A |
je opotekal natanko tako kakor | senca | pred njim; če se je opotekla na | A |
se je še zmerom zibala drobna | senca, | opotekala se na desno, na levo | A |
Tam se je opotekala drobna črna | senca, | tam je bila blatna cesta, tam | A |
je lovil pred mano kakor moja | senca. | Mislil sem že, da pridem prepozno | A |
postrani ter izginil za oglom kakor | senca. | Hodil je urno, visoko je privzdigal | A |
njegovo črno senco; in kakor je | senca | tonila, so se svetlikali izza | A |
krog njih in jim močile čelo in | senca | z vodo in kisom.Čez dobre pol | A |
curkih mi je tekel pot čez čelo in | senca; | srajca je bila razmočena, kakor | A |
ji je izlil v curku na čelo in | senca. | ”Kaj sanje! | A |
v srcu, kako je legala na naju | senca | Jakobova, vse sovraštvo in zaničevanje | A |
je drevje, preperelo... In silna | senca | hodi pred njim, plava nad njim | A |
nad njim. Kamor seže, kamor leže | senca, | zatemni sončna pokrajina, v onemoglem | A |
Kobali že po ljubljanskem polju, | senca | njegova že sega preko Karavank | A |
stopi zdaj z balkona; pozno je že, | senca | že leži nad vso pokrajino, sega | A |
ležala v sobi kakor težka zadušna | senca; | videl je tudi obraze in srd se | A |
Barica!« Že je bila legla temna | senca | preko neba, velikanska senca, | A |
temna senca preko neba, velikanska | senca, | ki je vztrepetavala, vzplapolavala | A |
pokrajine in jadrno je hitela silna | senca | pred njim, nad njim, skoraj se | A |
(leva okolica beseda(e) desna okolica kratice avtorjev kratice naslovov (vse oznake) št. povedi)
◁ ◀ 101 201 301 401 501 601 701 801 901 1.001 ▶ ▷
Nova poizvedba Pripombe Na vrh strani
Strežnik Inštituta za slov. jezik Fr. Ramovša ZRC SAZU | Iskalnik: NEVA |