Pleteršnikov Slovensko-nemški slovar
s (3.801-3.900)
-
smagljìv, -íva, adj. gierig, voll Verlangen: otroci so smagljivi (sməgljivi), če zavistno in poželjivo gledajo druge, ki kaj boljšega jedo, Ig (Dol.), Notr.; — unverschämt, Blc.-C.
-
smágniti, smȃgnem, vb. impf. vor Sehnsucht verschmachten, Z.; — prim. hs. smagnuti, verlangen ( eig. brennen), Mik. (Et.).
-
smájən, -jna, adj. = smejen, smojnat, sehr dürr, trocken: smajna trava, Goriška ok., Tolm.- Erj. (Torb.).
-
smālt, m. = smalta, Cig. (T.).
-
smālta, f. neko modro barvilo, die Smalte, Cig., Jan.; (tudi rus.).
-
smāltast, adj. smaltenblau, Cig. (T.).
-
smaltīt, m. der Smaltit (Speiskobalt), ( min.) Cig. (T.).
-
smāltovnat, adj. smaltovnati kršec = smaltit, Cig. (T.).
-
smȃnja, f. = velika suša, ki požge vso rast: taka smanja je, da ni moči pasti, Goriška ok., Tolm.- Erj. (Torb.); — ( nam. smajina?).
-
smánji, adj. = semanji, Markt-.
-
smarāgd, m. zelen dragi kamen, der Smaragd.
-
smarāgdən, -dna, adj. smaragden, Cig., Jan., nk.
-
smaragdīt, m. der Smaragdit, Cig. (T.).
-
smarāgdov, adj. smaragden, Cig., Jan.
-
smatralíšče, n. der Betrachtungs-, der Standpunkt, Cig. (T.).
-
smȃtranje, n. die Betrachtung, Cig. (T.); s. samega sebe, die Selbstanschauung, Cig. (T.); — hs.
-
smȃtrati, -am, vb. impf. beobachten, betrachten, Cig. (T.); s. za kaj, als etwas ansehen, betrachten, nk.; — hs.
-
smę̑čnik, m. = smetíšče, C.
-
smečnják, m. = smetíšče, C.
-
smę̑d, smę́da, adj. bleichgelb: smedo lice, vzhŠt.- C.; — prim. hs. smedj, brünett.
-
smę́dav, adj. bleichgelb ( z. B. von Bleichfüchtigen), C.
-
smẹ̑h, m. das Lachen, das Gelächter; na s. napravljati, zum Lachen reizen, Cig.; k smehu pripraviti koga, jemanden lachen machen, Cig.; smeh me sili, es reizt mich zum Lachen, es lächert mich, Mur., Cig.; = smeh me lomi, Cig.; smeh me ima, ich muss lachen, C.; na s. se držati, eine lächelnde Miene machen; smeha je vredno, es ist lächerlich, C.; za smeh, zum Scherz, C.; v s. obrniti, lächerlich machen, Met.; s. zagnati, ein Gelächter erheben, Cig., Jan.; — gen. tudi: smẹhȗ; smẹ́h, Škrab. (Cv.).
-
smẹ̑hljaj, m. das Verziehen der Miene zu einem Lächeln, das Lächeln, Nov.- C., nk.
-
smẹhljȃnje, n. das Lächeln, Cig., nk.
-
smẹhljáti se, -ȃm se, vb. impf. lächeln, Cig., Jan., nk.; s. se komu, jemanden anlächeln, Cig.; s. se čemu, etwas belächeln, Cig.
-
smẹhljȃvəc, -vca, m. der Lächler, Cig.
-
smẹhljȃvka, f. die Lächlerin, Cig.
-
smẹhljìv, -íva, adj. zum Lachen geneigt, Let.
-
smẹholjùb, -ljúba, adj. lachlustig: smeholjubi meščani, Levst. (Zb. sp.).
-
smẹ̑homa, adv. lachend, scherzweise, Mur., Cig., Jan.; höhnisch, Fr.- C.
-
smẹhóta, f. die Lächerlichkeit, C.; razglasili so na vse kraje to smehoto, Levst. (Zb. sp.).
-
smẹhȗn, m. der Lacher, Cig.; — der Spötter, Kos.; O, taki smehuni so vragu podobni! Levst. (Zb. sp.).
-
smẹjačíca, f. die Lachtaube (columba risoria), Erj. (Z.).
-
smẹjálọ, n. der Lacher, Cig.
-
smẹjȃnje, n. das Lachen.
-
smẹ́jati se, smẹ́jem, -jam se, vb. impf. 1) lachen; s. se komu, čemu, über jemanden, etwas lachen, auslachen; = s. se iz (s) koga, česa, ogr.- Valj. (Rad), C.; s. se kakor norec, unbändig lachen, Cig.; smeję́, lachend, Cig., Jan., nk.; — 2) klaffen, aufgesprungen sein (o orehih), vzhŠt.- C.; (o razpoklem kuhanem krompirju), Ljub.; — (smejím se, Mur., C., Št.).
-
smẹjàv, -áva, adj. lachlustig, Cig., Jan.
-
smẹjȃvəc, -vca, m. der Lacher, Cig., Jan.
-
smẹ́javica, f. die Lachsucht, Blc.-C.
-
smẹjȃvka, f. die Lacherin, Cig., Jan.
-
smẹjávost, f. die Lachsucht, Cig., Jan.
-
smẹ̑jčkati se, -am se, vb. impf. lächeln (v otročjem govoru), Cig., C., Polj.
-
smę́jən, -jna, adj. = smojnat, Goriška ok., Tolm.- Erj. (Torb.).
-
smə̀kniti, -nem, vb. pf. 1) eig. streifen: einen Zug thun, ziehen, ogr.- C.; meč s., das Schwert ziehen, ogr.- Valj. (Rad); — 2) stechen: s. v rebro, ogr.- C.; — prim. smukniti.
-
smẹ̑ł, smẹ́la, adj. kühn, Jan., C., nk.; — hs.
-
smẹ́łəc, -łca, m. der Tollkühne, ogr.- Mik.
-
smẹ́łən, -łna, adj. kühn, dreist, Cig.; (kdo hoče tako "smen" [ nam. smelen] ino drz biti? Krelj; "smeven" Jarn.).
-
smę̑lj, -ı̑, f. das Vermahlene, Dol.
-
smeljína, f. = smelj, Dol.; priti po mešič smeljine, LjZv.
-
smẹ̑lost, f. die Kühnheit, Jan., nk.; — hs.
-
smə̀nj, m. = semenj, senjem, Cig., Kr.
-
smèr, smę́ra, m. = mer, f. (Richtung), Cig. (T.), DZ.; — hs., češ.
-
smę́sti, -mę́tem, vb. pf. verwirren, in Unordnung bringen: s. prejo, ogr.- C.; — prim. 3. zmesti.
-
smẹ́šən, -šna, adj. Lachen erregend, possenhaft, spasshaft; smešne praviti, lustige Anekdoten erzählen; — lächerlich; smešna občutljivost; smešen napuh; smešno čuden, barock, Cig. (T.).
-
smẹ́šiti, -im, vb. impf. lächerlich machen, Nov.- C., nk.; s. se, sich lächerlich machen, Cig. (T.), nk.
-
smẹšljìv, -íva, adj. spasshaft, komisch, Cig., Jan.
-
smẹšljívost, f. die Spasshaftigkeit, Cig., Jan.
-
smẹ̑šnež, m. der Spassmacher, der Schäker, Cig., Nov.- C.; dvorski s., der Hofnarr, Cig.
-
smẹ̑šnica, f. 1) die Spassmacherin, Cig.; — 2) eine spasshafte Erzählung, eine Anekdote, die Schnurre, Cig., Jan., Nov.- C., nk.
-
smẹ̑šničar, -rja, m. der Anekdotenerzähler, der Possenreißer, LjZv.
-
smẹ̑šnik, m. der Bajazzo, der Hanswurst, Cig., C.
-
smẹ́šnost, f. die Spasshaftigkeit, die Lächerlichkeit.
-
smę̑t, -ı̑, f. 1) ein einzelnes Stückchen des Auskehrichtes, des Unrathes; s. je padla v pijačo; pl. smeti, das Auskehricht; — die Kleinigkeit: vsaka s. ga razjezi. C.; ( pren.) die Hefe des Volkes, die Bagage, Cig.; bodi svet ali smet, ne verujem ti, Z.; — 2) ime drobne, majhne ovce, Baška dol.- Erj. (Torb.).
-
smẹ̑t, m., C., ZgD., nam. snet.
-
smę́tana, f. 1) der Milchrahm, die Sahne; raztepena s., der Milchschnee, Cig.; — smetano komu posneti = jemandem das Beste wegfischen, Cig., ZgD.; — 2) der Firnis an neugebornen Kindern, V.-Cig.
-
smę́tanast, adj. mit Sahne gemischt oder bereitet: smetanasta kava, LjZv.
-
smę́tanci, m. pl. neka jed (Rahmstrudel?), LjZv.
-
smę́tanica, f. die Rührmilch, Jan., Mik.
-
smę́tanik, m. 1) der Rahmtopf, SlN., (-tenik) M.; — 2) = kruh v smetani, (-tenik) M.; — 3) smetaniki = cmoki s smetano napravljeni, (-teniki) Zv., Gor.
-
smetanják, m. der Rahmkübel, Jan. (H.).
-
smę́tanka, f. 1) die Rührmilch, Jan., Mik.; — 2) die Gänsedistel (sonchus arvensis), Josch; — = slanovrat, C.
-
smę́tanov, adj. Rahm-; smetanova juha, C.
-
smę́tanovka, f. der Rahmlöffel, C.
-
smetár, -rja, m. der Kehrichtmann, Cig.
-
smę̑tək, -tka, m. das Kehricht, Jan. (H.).
-
1. smetə̀n, -tnà, adj. voll Wust, wustig, Cig.; smetno žito, Jan., jvzhŠt.; tudi: smetȃn, -tnà; smétən, jvzhŠt.
-
2. smẹ́tən, -tna, adj. zulässig, DZ.; ni s. ugovor, es ist keine Einsprache zulässig, Levst. (Cest.); — prim. smeti.
-
smę́tena, f. = smetana, Meg., Dict., Mik.
-
smę́tenik, m. = smetanik, M., Zv., Gor.
-
smetenják, m. der Erdrauch (fumaria), M., Medv. (Rok.); — tudi: der Ackerwaldmeister (asperula arvensis), C.
-
smẹ́ti, smẹ̑jem, smẹ̑m, vb. impf. 1) wagen, sich getrauen, Alas., Dict., Krelj, ogr.- C.; nihče nẹ́ smel njega več vprašati, Trub.; strah božji je prišel črez mesta, da neso smeli Jakobovih sinov poditi, Dalm.; — 2) dürfen; to ne sme biti; povej mu, kar se sme, in kar se ne sme storiti! ne s. iz hiše, das Haus nicht verlassen dürfen; prosim, gospod, naj smem reči besedo (es möge mir erlaubt sein), Ravn.- Valj. (Rad); smem naj, ich nehme mir die Freiheit, Cig.; smeti je, man darf: te posode je smeti zapirati, diese Gefäße dürfen verschlossen werden, DZ.; ni smeti, man darf nicht, C., Levst. (Nauk), jvzhŠt.; to ni smeti storiti, Rib.- Mik.
-
smetíka, f. neko grozdje, M., Valj. (Rad).
-
smetílj, m. = oteklina, prisad, Podkrnci- Erj. (Torb.); — prim. smetljaj.
-
smetı̑łnica, f. die Kehrschaufel, die Mistschaufel, Jan., Nov.- C.; — der Kehrichtkasten, der Kehrichtkorb, Cig., Jurč.
-
smetíšče, n. die Kehrichtstätte, der Kehrichthaufen; imam več na smetišču, ko ti v hiši, Fr.- C.
-
smetíščən, -ščna, adj. vom Kehrichthaufen: smetı̑ščni gnoj, Gor.
-
smetı̑ščnica, f. der Auskehrichtstrog, Z., Ljub.; — die Kehrichtschaufel, C.
-
smetı̑ščnik, m. der Kehrichthaufen, C.
-
smetı̑ščnjak, m. = smetiščnik, C.
-
smetíti, -ím, vb. impf. Dinge, die ausgekehrt oder weggeputzt werden müssen, verstreuen, Unrath machen; kaj mi tu spet smetiš! jvzhŠt.
-
1. smetìv, -íva, adj. = poln smeti, unrein, unausgekehrt, Mur., Cig.
-
2. smẹtìv, -íva, adj., Mur., pogl. snetiv.
-
smetjè, n. coll. Kehricht; schlechte, unbrauchbare Dinge: tega smetja je toliko tukaj, Št.
-
smę̑tki, m. pl. die Rührmilch, die Buttermilch, Cig., Mik., Danj. (Posv. p.).
-
smetlaka, f., pogl. smotlaka.
-
smetlíka, f. der Augentrost (euphrasia), Mur., Cig., Jan., C., Tuš. (B.), Medv. (Rok.).
-
smẹtljȃj, m. der Brand (na žitu ali na človeškem telesu), Št. Andrej pri Gorici- Erj. (Torb.), Kras; — ein Geschwür, ein Blutschwär, Tolm.; — nam. snetljaj; prim. snet, Mik. (Et.).
-
smetlják, m. ein nichtsnutziger Mensch, Nov.
-
1. smetljìv, -íva, adj. unrein, nicht ausgekehrt, Mur., Cig.
-
2. smẹtljìv, -íva, adj., Gor., Goriš., pogl. snetljiv.
3.301 3.401 3.501 3.601 3.701 3.801 3.901 4.001 4.101 4.201
Nova poizvedba
Pripombe
Na vrh strani