Pleteršnikov Slovensko-nemški slovar
s (3.501-3.600)
-
slíniti, slı̑nim, vb. impf. 1) mit Speichel befeuchten, Mur.; angeifern, Cig.; — 2) s. se, geifern, Mur., Cig.; — schlüpfrig sein (o potu), C.; — s. se okoli koga, sich bei jemandem einzuschmeicheln suchen, scherwenzeln; s. se komu, pred kom.
-
slinı̑vka, f. = slinavka 2), die Speicheldrüse, Cig., Jan., Vrtov. (Km. k.).
-
slinják, m. der Speichelgang, Strp.
-
slínjav, adj. = slinav, Z.
-
slínjavka, f. = slinavka 3), eine Art lehmige, schleimichte Erde, Nov.- C.; lehmige Kalkerde, Cig.
-
slínjenje, n. 1) das Anspeicheln; — 2) das Geifern, Mur.; — der Speichelfluss, Cig.; — 3) das Schmeicheln, die Kriecherei, Cig.
-
slı̑nkati, -am, vb. impf. = izbirljiv biti v hrani (zlasti o živini), Podkrnci- Erj. (Torb.).
-
slinotòk, -tǫ́ka, m. der Speichelfluss, Jan.
-
slinotvǫ́rən, -rna, adj. speicheltreibend, Cig.
-
slinovína, f. der Speichelstoff, das Ptyalin, Cig., Jan.
-
slinovǫ̑dnica, f. der Speichelgang, Cig.
-
slinǫ́vrat, m. = slanovrat, samojed, C.
-
slípa, f. das Labkraut (galium aparine), Medv. (Rok.).
-
slípav, adj. klebrig, Z.
-
slípavka, f. 1) das Klebekraut, das Labkraut (galium aparine), M., Kr.- Valj. (Rad); (slipovka), Cig., C.; — 2) = majhen, slaboten človek, der Knirps, Litija, (slipovka) Štrek., LjZv.
-
slı̑š, m. = sluh, das Gehör, GBrda.
-
slišȃj, m. die Hörweite, Jan. (H.).
-
slišȃłnik, m. das Hörrohr, Cig.
-
slišálọ, n. das Gehörorgan, Cig., Jan., Cig. (T.), C.; tudi: slíšalọ, Valj. (Rad).
-
slíšanje, n. das Hören.
-
slíšati, slı̑šim, vb. impf. 1) hören; težko s., ne s. dobro, harthörig sein; tenko s., dünne Ohren haben, Cig.; na levo uho ne slišim dobro; slišiš? heda! hörst du? napak s., falsch hören; na svoja ušesa s., mit eigenen Ohren hören; s. mašo, die Messe hören, Burg.; — s. sovo, žrjave; (tudi z gen.: razumnih ljudi sem slišal, ich habe es von verständigen Leuten gehört, Levst. [Zb. sp.]); s. koga govoriti, žvižgati, jemanden reden, singen hören; kar Vi pravite, je lepo s. (klingt schön), V.-Cig.; pri vratih ga ni bilo nič s., beim Thor konnte man ihn gar nicht vernehmen; nič ni bilo s., es war kein Laut zu vernehmen; mnogo je s. o tatvinah, man hört viel von Diebereien; ni še bilo s., da bi bil prišel, es verlautete noch nichts von seiner Ankunft; s. je, da —, es heißt, dass —; nič prida ni s. o njem, man hört nichts Gutes von ihm; dober glas se sliši v deveto vas; od sosednjih fara se sliši zvonjenje; sliši se, man hört, es geht das Gerücht, Cig., Jan.; — 2) ( gehören, [ germ.]).
-
slíšən, -šna, adj. hörbar, vernehmbar, Cig., Jan., Cig. (T.), nk.; vidne, slišne, čutne šibe božje, Cv.
-
slı̑šež, m. = uho (šaljiva beseda v uganki), Sv. Peter pri Gorici- Erj. (Torb.).
-
slišljìv, -íva, adj., Cig., Jan., ogr.- C., pogl. slišen.
-
slíšnost, f. die Hörbarkeit, die Vernehmbarkeit, Cig.
-
slı̑v, slíva, adj. zwetschkenblau, Mur., Cig.; bläulich, Mik.
-
slíva, f. die Pflaume, bes. die Kriechenpflaume (prunus insititia), na zapadu; = češplja, die Zwetschke, der Zwetschkenbaum (prunus domestica), na vzhodu; cesarska s., die Kaiserpflaume, damaščanska s., die Damascenerpflaume, Cig., Tuš. (R.); rumena s., die Wachspflaume, Cig.; — divja ali pasja s., der Schlehdorn (prunus spinosa), C.
-
slı̑var, -rja, m. 1) der Pflaumenhändler, Cig.; — 2) bakrenasti s., der kupferrothe Pflaumenbohrer (rhynchites cupreus), Erj. (Ž.).
-
slívast, adj. zwetschkenblau, Cig., C.; bläulich, Dict.
-
slı̑vəc, -vca, m. eine Art große Zwetschke, vzhŠt.- C.
-
slívica, f. dem. sliva; 1) kleine Pflaume, kleines Pflaumenbäumchen; — 2) die Schlehe, SlGor.- C.; tudi: divja s. ali bogova s., C.
-
slivík, m. = slivnik, Erj. (Izb. sp.).
-
slı̑vje, n. coll. eine Pflaumenpflanzung.
-
slı̑vkast, adj. bläulich, Cig.
-
slı̑vkati, -kam, -čem, vb. impf. kleinlaut weinen, schluchzen, C., Vest.; = v bolesti milo ječati, Valj. (Rad).
-
slı̑vnica, f. 1) der Zwetschkendörrofen, Mur., vzhŠt.- C., Danj. (Posv. p.); — 2) die Schlüsselblume (primula), C.
-
slı̑vnik, m. der Pflaumengarten, Cig., Jan., C.
-
slı̑vnjak, m. 1) der Pflaumengarten, Cig., Jan., C.; — 2) das Pflaumenmus, jvzhŠt.
-
slivoglèd, -glę́da, adj. blauäugig, V.-Cig.
-
slívov, adj. aus Pflaumen, Pflaumen-, Zwetschken-; slivov močnik, das Zwetschkenmus, Mur.; slivov les.
-
slívovəc, -vca, m. 1) der Zwetschkenbrantwein, Cig., Jan., Gor.; — 2) = slivovnik, das Zwetschkenmus, Mur.; — 3) der Schlehdornstrauch, SlGor.- C.
-
slívovica, f. der Zwetschkenbrantwein, Mur., Cig., Jan., DZ.
-
slívovina, f. 1) das Pflaumenholz, Cig., Jan.; — 2) slivovína, das Prunin, Cig.
-
slívovka, f. 1) der Zwetschkenbrantwein, Dol., jvzhŠt.; — 2) der Zwetschkenschwamm, Mur., C., Kr.- Valj. (Rad).
-
slívovkica, f. dem. slivovka 2), Danj. (Posv. p.); ( nam. -čica).
-
slívovnik, m. das Zwetschkenmus, Mur.; — der Zwetschkenkuchen, Cig., Jan.
-
slı̑z, m. = slez (Eibisch), Cig., Jan., Mik.; = beli sliz, Dict.
-
slı̑z, -ı̑, f. der Schleim, Cig., Jan.; ( češ., rus.); — prim. sluz.
-
slı̑zast, adj. schleimartig, Cig., Jan.
-
slízav, adj. schleimig, Cig., Jan., Tuš. (B.); — prim. sliz f.
-
slı̑zəc, -zca, m. der Schleimstoff, Cig.
-
slízək, -zka, adj. schlüpfrig, Mur., Cig., C., Vest.; — ( nam. sklizek, Mik. [Et.]).
-
1. slízən, -zna, adj. = sklizek, C.
-
2. slízən, -zna, adj. Schleim-, Cig., Jan.; schleimig: cvetni prašek pade na mokro, slizno brazdo, Erj. ( Zv.); — prim. sliz f.
-
slizẹ́ti, -ím, vb. impf. tropfenweise fließen, kleinweise rieseln, Dict., Fr.- C.; — prim. slezeti, solzeti.
-
slízgati, -am, vb. impf. = drskati, C.
-
slízgavica, f. das Glatteis, C.
-
slı̑zka, f. = slez (Eibisch), Cig.
-
slı̑zkast, adj. ein wenig schleimig, Cig.
-
slı̑znica, f. die Schleimhaut, Cig.
-
slı̑znik, m. der Schleimbeutel, Cig.
-
slízniti, slı̑znem, vb. pf. zergehen (o snegu, maslu), C.; — prim. slizeti.
-
sliznják, m. das Schleimthier, Jan.
-
sliznokŕvən, -vna, adj. schleimblütig, Cig.
-
slizotòk, -tǫ́ka, m. der Schleimfluss, Cig.; — češ.
-
sljúda, f. der Glimmer, Cig., h. t.- Cig. (T.), Erj. (Min.); — rus.
-
sljúdovəc, -vca, m. der Glimmerschiefer, Cig. (T.).
-
sljȗz, m., C., pogl. sluz.
-
slóba, f. skrčeno iz: sloboda (= svoboda): slobǫ̑ ("slobou") vzeti, Abschied nehmen, vzhŠt., Levst. (Nauk), ogr.- Valj. (Rad), Mik.; ( nav. slovo vzeti).
-
slóbnost, f. das Vermögen, Trub.- Mik. (Et.).
-
slobǫ̑d, f. die Erlaubnis, C.; — der Abschied: s. dati, vzeti, ogr.- C.; s. dati grehom, ogr.- C.
-
slobóda, f. = svoboda, die Freiheit, Jan., M.; — der Abschied: slobodo vzeti, C., ogr.- Valj. (Rad).
-
slobǫ̑dčina, f. die Freiheit (von Abgaben), Dict.
-
slobódən, -dna, adj. = svoboden, frei, Meg., Jan.; s. gospod, Meg.; slobodna mesta, Dalm.; prost ino s. postati, Dalm.; slobodno živeti, kakor se vsakemu dobro zdi, Dalm.; po svoji slobodni volji, Dalm.; s. česa, frei von einer Sache, C.; frei vom Grundzins, Cig.; — ledig, unverheiratet, Krelj; — slobodno je, slobodno, es ist erlaubt, Trub.- Mik., Mur., C., M., vzhŠt.; ali si smem kruha urezati? — slobodno! Mur.; slobodno, ungehindert, frei: na svoji glavi lase slobodno pustiti rasti, Dalm.; Tebi rečem slobodno, dir darf ich es sagen, Danj. (Posv. p.).
-
slobodı̑telj, m. = svoboditelj, C.
-
slobodíti, -ím, vb. impf. = svoboditi, befreien, ogr.- C.; — frei erhalten, sichern: delavnost vsakega slobodi stradanja, Mur.
-
slobǫ̑dkinja, f. ein freies Weib, ogr.- C., Mik.
-
slobȏdnik, m. 1) = svobodnik 1), der Freie, Meg., Dict.; — 2) (slobodník) der Befreier, ogr.- C.
-
slobodnják, m. = svobodnjak, der Freie, Habd.- Mik., ogr.- C.
-
slobodnjȃštvọ, n. = svobodnjaštvo; der freie Stand, die Freiheit, C.
-
slobódnost, f. = svobodnost, die Freiheit, Dict., Mur., Dalm.
-
slobodúh, m. der Freigeist ( zaničlj.), Cig., C.
-
slobọ̑st, f. die Zuversicht, Trub.- Mik., C.
-
slobǫ̑ščina, f. die Freiheit; v sloboščini (slobodščini) živeti, Krelj; vi ste na sloboščino pozvani, ogr.- Valj. (Rad); dežela večne sloboščine, Škrb.
-
slǫ̑č, -ı̑, f. die Krümmung, die Krümme, der Bogen, Cig., C.; na s., krumm, C.
-
slǫ́čən, -čna, adj. bogenartig, Cig., Jan.
-
sločı̑łnica, f. = naprava za sločenje ( n. pr. vil), C.
-
sločílọ, n. 1) = naprava za sločenje kake stvari ( n. pr. vil), C.; die Reifbeuge (der Böttcher), C.; — 2) die Krümmung ( z. B. der Reife), C.
-
sločína, f. die Krümme, Cig., Jan.
-
slǫ́čiti, -im, vb. impf. krumm biegen, krümmen, Cig.; vile s., Z.; s. hrbtišče, den Rücken krümmen, SlN.; — s. se, sich krümmen, C.
-
slǫ̑čnat, adj. krumm, C.
-
slòg, slǫ́ga, m. 1) das Ackerbeet, Habd.- Mik., Mur., Fr., SlGor., ogr.- C.; slog je večji od ogona, ima več ko šest brazd, Št.- C.; — 2) der Stil, Jan., Cig. (T.), M., nk.; arabski, gotski s., Cig. (T.); (po drugih slov. jezikih).
-
slǫ̑ga, f. die Eintracht, Jan., nk.; sloga jači, nesloga tlači, nk.; — hs.
-
slogoslǫ́vən, -vna, adj. stilistisch, Jan.
-
slogoslǫ̑vje, n. die Stilistik, Zv.
-
1. slòj, slója, m. 1) die Kothpfütze an der Straße, C.; — 2) das Flötz, das Lager: sloji soli, oglja, Cig. (T.); s. železnih rud, Zora; die Schichte: zračni, vzdušni sloji, die Luftschichten, Cig. (T.), Žnid.; — sloji, die Bevölkerungsschichten, nk.: (po drugih slov. jez.).
-
2. slǫ̑j, m. suh veter, veter, ki suši, Vas Krn- Erj. (Torb.); — nam. smoj, Štrek. (Let.).
-
slǫ́jən, -jna, adj. po nekem vetru, burji posušen: slojno = tako suho, da se lomi, Ljubušnje ( Goriš.)- Štrek. (Let.); — prim. 2. sloj.
-
slojevı̑t, adj. flötzig: slojevito gorovje, das Flötzgebirge, Cig. (T.).
-
slojevı̑tost, f. die Schichtung, Cig. (T.).
3.001 3.101 3.201 3.301 3.401 3.501 3.601 3.701 3.801 3.901
Nova poizvedba
Pripombe
Na vrh strani