Pleteršnikov Slovensko-nemški slovar
s (3.301-3.400)
-
slávčji, adj. Nachtigallen-: slavčjega glasu nima pinoža, SlN.
-
slávəc, -vca, m. die Nachtigall (lusciola luscinia); veliki s., der Sprosser (lusciola philomena), Erj. (Ž.); gozdni s., die Waldnachtigall, ponočni s., die Aunachtigall, Levst. (Nauk).
-
slávən, -vna, adj. 1) berühmt, ruhmvoll, glorreich; slavni junaki, slavna smrt; slavni predniki; — 2) prunkvoll, herrlich, feierlich, Pracht-, Cig., Jan.; slavni obhod, der Prunkaufzug, Cig.; slavno v roko seči, feierlich den Handschlag geben, Levst. (Nauk).
-
slavíca, f. = slavnica 2), Jan., Let.
-
slavìč, -íča, m. die Nachtigall, Guts., Mur., Cig., Jan., Hip. (Orb.), Trst. (Let.), Danj.- Valj. (Rad), vzhŠt.
-
slavı̑čək, -čka, m. dem. slavič; die Nachtigall, Guts.- M., Hip. (Orb.), ogr.- Valj. (Rad).
-
slavíłən, -łna, adj. Preis-, Lob-, nk.; slavı̑łna pesen, Let.
-
slavílọ, n. die Auszeichnung (die jemandem zutheil wird), Jan.
-
slávina, f. das Geburts- o. Namensfest: dati komu kaj za slavino, Goriš.; sosedje imajo navado, da hodijo drug k drugemu na slavino, Erj. (Izb. sp.); (slavna) Pliskavica (Kras), GBrda ("slabna") Tolm.
-
slávinja, f. = slavina, Podkrnci- Erj. (Torb.).
-
slavīst, m. kdor se peča s slovanskim jezikoslovjem, der Slavist.
-
slavīstika, f. slovansko jezikoslovje, die Slavistik.
-
slavı̑t, adj. ruhmvoll, rühmlich, Jan., Zora.
-
slavı̑telj, m. der Verherrlicher, nk.
-
slavítən, -tna, adj. ruhmvoll, berühmt, Mik., Vrtov. (Vin.), Slom.; s. letavec, Levst. (Zb. sp.).
-
slavı̑təv, -tve, f. die Verherrlichung, Jan., nk.
-
slavíti, -ím, vb. impf. 1) preisen, verherrlichen, Mur., Cig., Jan., nk.; slavite Gospoda! Cig.; — to ga slavi, das bringt ihm Ehre, Jan.; — 2) feierlich begehen, feiern, Cig., nk.; — tudi: sláviti.
-
slavı̑vəc, -vca, m. = slavitelj, Cig.
-
slȃvje, n. die Feierlichkeit, nk.; veliko slavje slaviti, Z.; s slavjem koga pokopati, SlN.; — der Triumph, Jan.
-
slávka, f. das Nachtigallweibchen, Štrek., Kr.
-
slavlję́nəc, -nca, m. die Person, die Gegenstand einer Feier ist, der Gefeierte, Navr. (Kop. sp.), nk.; tudi: slávljenec.
-
slavljeník, m. = slavljenec, SlN.
-
slavljénje, n. 1) das Verherrlichen, das Preisen; — 2) das Feiern.
-
slavlję́nka, f. die Gefeierte, Jan. (H.).
-
slȃvnica, f. 1) das Geburts- oder Namensfest, Podkrnci- Erj. (Torb.), na Pivki ( Notr.); ( prim. slavina); — 2) die Hymne, Jan. (H.).
-
slavnorǫ́dən, -dna, adj. von berühmter Herkunft: slavnorodni vitezi, Glas.
-
slávnost, f. 1) die Berühmtheit, Cig., nk.; — 2) die Festlichkeit, Cig., nk.
-
slávnostən, -stna, adj. Fest-, festlich, Jan., nk.; slavnostni govor, die Festrede, nk.
-
slávnostnik, m. = komur je slavnost namenjena, der Gefeierte, SlN.
-
slavodȃtka, f. das Loblied, die Hymne, Kos., Levst. (Zb. sp.).
-
slavodobítje, n. = slavje, der Triumph, Cig.; — hs.
-
slavohlę́pən, -pna, adj. ruhmsüchtig, Cig., Jan., C., nk.
-
slavohlę̑pje, n. die Ruhmsucht, Jan., C., nk.
-
slavohlę́pnost, f. die Ruhmsucht, Cig., Jan., nk.
-
slavohótnost, f. die Ruhmsucht, Cig. (T.).
-
slavohràm, -hráma, m. die Ehrenhalle, die Ruhmeshalle, Cig., Jan., Glas., Let.
-
slavoklìc, -klíca, m. der Ruf: slava! der Hochruf, Cig., nk.
-
slavoljúbən, -bna, adj. ruhmliebend, Jan., nk.
-
slavoljȗbje, n. die Ruhmliebe, nk.
-
slavolòk, -lǫ́ka, m. der Triumphbogen, Jan., C., nk.
-
slavospẹ̀v, -spẹ́va, m. der Ruhmesgesang, der Hymnus, der Triumphgesang, Jan., C., nk.
-
slávost, f. die Lüsternheit, Cig.
-
slavovı̑t, adj. berühmt, M.; rühmlich, C.
-
slavovítən, -tna, adj. = slavovit, Cig.
-
slę́ci, m. pl. die Stülpstiefel, Cig.
-
slę̑č, m. das Alpenröschen (rhododendron hirsutum), za Krnom- Erj. (Torb.), Nov.
-
slečák, m. = gumba, BlKr.
-
slę́čati, -ím, vb. impf. hocken, lümmeln, lehnen, Z., Gor.; toliko da še oči odpira, pa le še sleči tam pri kvartah, Polj.; sleči pri njem in mu v usta gleda, Polj.; sloneti in slečati, Gor.
-
slẹ́čenje, n. die Entkleidung, (-enjè) ogr.- Valj. (Rad).
-
slẹ́či, slẹ́čem, vb. pf. ausziehen; suknjo s.; kožo s., die Haut abziehen; entkleiden; otroka s.; s. koga do nagega, jemanden nackt ausziehen; s. se, sich entkleiden; — = izleviti se: rak se je slekel, Z.; — ( fig.) s. koga, jemanden um sein Geld bringen, ausziehen ( z. B. beim Spiel); s. koga česa, jemanden um etwas bringen, Levst. (Zb. sp.).
-
slẹ̑čkni, adj. = sleherni, Savinska dol.
-
slečǫ̑n, m. der Hocker, der Faulpelz, Gor.
-
1. slẹ̑d, slẹ̑da, slẹdȗ, m. die Spur; zajčji, lisičji, pasji s.; s. najti, dobiti, auf die Fährte kommen; brez sledu, spurlos; ni mu bilo ne sledu ne glasu, Glas.; — kaki reči po sledu iti, einer Sache nachforschen, Ravn.; — vsak s. (jeden Schritt) moram sam storiti, C.
-
2. slę̑d, m. = slanik, der Häring (clupea harengus), Cig., Jan., DZ., Erj. (Ž.); — po drugih slov. jez.; starošved. sild, Mik. (Et.).
-
slẹ̑d, -ı̑, f. = 1. sled m.: krvave sledi, Jurč.
-
1. slẹdár, -rja, m. der Spürhund, Z., ogr.- C.
-
2. sledár, -rja, m. der Häringkrämer, Cig.
-
sledárnica, f. die Häringsbude, Cig.
-
slẹ̑dba, f. 1) das Aufspüren, Cig.; — 2) die Nachfolge, Z.; s. za dvorom, die Hoffolge, Cig.; — 3) der Anhang, C.
-
slẹdbeník, m. der Anhänger, nk.
-
slẹ́dən, -dna, adj. Spür-: slẹ̑dni pes, der Spürhund, Trub.; valpet je vohal okolo hiše, kakor sledni pes, Jurč.; — gerne herumstöbernd, Savinska dol.- C.
-
slẹ̑derni, adj. = sleherni, C.
-
slẹ̑dherni, adj. = sleherni, C.; (sledharni, Ev. [Rok.]).
-
slẹ̑di, adv. 1) hernach, später, ogr.- C.; malo s., etwas später, C.; — 2) endlich, Mik., C.
-
slẹdína, f. die Spur, C., Z.
-
slẹdíti, -ím, vb. impf. der Spur nachgehen, ausspüren; pes zajca sledi; zajca s. in na medveda zadeti = bei einem unrecht ankommen, Cig.; ako grem nazaj, ga ne sledim, Dalm.; tatu s., LjZv.; rudo s., schürfen, Cig. (T.); s. hudodelstvo, einem Verbrechen nachforschen, Levst. (Nauk); — s. za kom, jemandem nachgehen, Cig.; — (po nem.) s. komu, jemandem nachgehen, Jan.; darauffolgen, Cig., Jan., nk.; sledeč = naslednji, folgend, Cig., Jan., nk.; — iz tega sledi, daraus folgt, Jan., nk.
-
slę̑dji, adj. Härings-, Cig., Jan.
-
slẹ̑dka, adv. 1) = sledi 1), ogr.- C.; — 2) = sledi 2), ogr.- C., Mik.
-
slẹ̑dkar, adv. = sledka, sledi, Jan., C., ogr.- Mik.
-
slẹdníca, f. die Anhängerin, Cig.
-
slẹdník, m. 1) der Spürhund, der Leithund, Meg., Habd., Dict., Cig., C., Hip. (Orb.), Krelj, Jsvkr., nk.; — 2) der Anhänger, Cig., Krelj, M.; njegovi sledniki, sein Anhang, Cig., Navr. (Let.).
-
slẹ̑dnji, adj. 1) jeder, jedweder, Meg.- Mik., Mur., Cig., Jan., M., C., Trub., Dalm.; skoraj slednji človek to ve, Lašče- Levst. (Rok.); slednji dan, Gor., Ig (Dol.); — 2) = poslednji, Guts., C., ogr.- Mik.; na mojo slednjo uro, Guts. (Res.); vse se je izpolnilo do slednje pike, Mur.; k slednjemu, zuletzt, Guts.; = na slednje, Guts., Jarn. (Sadj.); = na slednjo, Pjk. (Črt.); = ob slednjem, C.
-
slẹ̑dnjič, adv. zuletzt, endlich, Cig., Jan., Mik.; — zum letztenmal, C.
-
slẹ̑dnjikrat, adv. zum letztenmal, C., Jsvkr.
-
sledolǫ̑vəc, -vca, m. der Häringfischer, Jan.
-
slẹdovȃnje, n. das Folgen, die Folge, kajk.- Valj. (Rad).
-
slẹdováti, -ȗjem, vb. impf. nachfolgen, nachgehen: s. koga, Mur.- Cig., C.
-
slẹdúh, m. 1) der Spürhund, C., Mik.; — 2) der Ausspürer, Cig.; der Spion, C., Bes.
-
slegúr, -rja, m. die Steindrossel (turdus saxatilis), Frey. (F.), Erj. (Z.), pod Čavnom- Erj. (Torb.), Levst. (Nauk), Št.
-
slegúrčək, -čka, m. dem. slegur, Z.
-
slẹ̑herni, adj. jeglicher, jeder einzelne, Mur., Cig., Jan., Mik., Dalm., Krelj, Gor., Dol.; Bog je dobrotljiv do sleherne živali, Ravn.; — iz: sledkaterni, Levst. (Rok.); ( prim. "slehiteri", Schönl., sleheterni, Rec., slehoterni, prisega iz 17. stol. [ Let. 1884. 208.], sledharni, Ev. [Rok.], prim. tudi: nẹ̑hterni = nekateri, jvzhŠt.).
-
slẹ̑hernik, m. jedermann, Zora, SlN.
-
slẹ̑j, adv. später: prej ali slej, C.; ni prej ni slej, LjZv.
-
slẹ̑ka, f. das abgelegte Kleid, Jan., C.
-
slę́kav, adj. krumm, gebückt, C.; — prim. slok.
-
slę́kavəc, -vca, m. der Gebückte, C.
-
slę́kniti se, slę̑knem se, vb. pf. sich neigen, sich senken, M.
-
slekútati, -am, vb. impf. faulenzen, C.; — prim. slečati.
-
slekútavəc, -vca, m. der Faulenzer, C.
-
slẹ́me, -mena, n. 1) der First; — der Firstbalken des Daches, in welchem die Sparren zusammengehen, Podkrnci- Erj. (Torb.); — 2) der Überlegbaum des Webstuhles, woran die Kolben hängen, worin die Räderchen gehen, Cig.; — 3) der lange, starke Hebel einer großen Weinpresse, der obere Pressbaum, Guts., V.-Cig., Dol., jvzhŠt.; — 4) die Deckgarbe an Getreidemandeln, C.; — 5) die oberste Schärfe eines Dinges, der Grat, Cig. (T.); brežno s., der Ufergrat, DZ.; — der Bergrücken, der Gebirgsgrat, der Gebirgskamm: gorsko s., Cig., Jan., Cig. (T.), Jes.; — nosovo s., der Nasenrücken, Cig.; — pogostoma tudi: sléme, slemę́na.
-
slẹ́mence, n. dem. sleme, Valj. (Rad).
-
slẹ́menčan, m. der Hügelbewohner, Cig.
-
slẹmenı̑t, adj. mit Bergkämmen: slemenito gorovje, C.
-
slẹ̑p, slẹ́pa, adj. 1) blind; na pol s., halbblind; na eno oko, na obedve očesi s.; na enem očesu s., Met.- Mik.; tudi slepa kokoš zrno najde; tudi slep ščinkavec korito najde, Cig.; zunaj lep, znotraj slep = schön aber unwissend, Mur.; — blind für etwas, es nicht sehen wollend; slep česa, Kast.; sin je zdaj matere s., BlKr., Gor.- M.; lepa je, pa dela slepa, C.; Moje (kamre) si pa slep, Npes.-Schein.; — slepa ljubezen, slepa vera, blinde Liebe, blinder Glaube, Cig.: slepa sreča, blinder Zufall, Cig.; — na slepo kupiti, ungesehen kaufen; — slepa cena, der Spottpreis, Jan.; po slepi ceni, Jurč.; — slepo steklo, mattes Glas, Cig.; — 2) = navidezen: slepa luna, slepo solnce, der Nebenmond, die Nebensonne, Jes.; slepi ogenj, das leuchtende Moderholz, Z.; slepo okno, blindes Fenster; slepe line, die blinden Thurmdachfenster, Z., Polj.; slepa železna ruda, der Eisenschuss, Cig., Jan.; — slepa ulica, die Sackgasse (po češ.), Jan.; slepo črevo, der Blinddarm, Cig. (T.), Erj. (Som.); slepa luknja, die Zungenvertiefung, das Zungenloch, Cig.
-
slẹ̀p, slẹ́pa, m. kurji s., die Nieswurz (helleborus), Z., Medv. (Rok.), Burg. (Rok.).
-
slẹpáč, m. der Blinde ( zaničlj.), SlGor.- C.; — der Verblendete, Mur., Met.
-
slẹpáča, f. die Blinde ( zaničlj.), SlGor.- C.; — die Verblendete, Mur.
-
slẹpák, m. = slepač, C., kajk.- Valj. (Rad).
-
slẹpár, -rja, m. der Täuscher, der Schwindler, der Betrüger, der Gauner.
-
slẹpárčək, -čka, m. dem. sleparec; Vsak sleparček ni za nas, Preš.
2.801 2.901 3.001 3.101 3.201 3.301 3.401 3.501 3.601 3.701
Nova poizvedba
Pripombe
Na vrh strani