Menim, da lahko imamo posamezniki le mnenja o posameznih izdelkih ali ustvarjalnih usmeritvah, splošno sprejemljivo sodbo pa se da razbrati le iz zadovoljstva gledalcev in iz količine tega zadovoljstva, torej števila gledalcev. Kaj drugega pa bi dandanes, ko vseh vrst ustvarjalci sistematično rušijo pravila ustvarjanja na gledališkem in drugih področjih, ki bi sicer lahko bila merilo, moglo biti pravično merilo za razdeljevanje državnih sredstev?