Dolge ure sem se pogovarjal z ljudmi, s katerimi si zdaj ne bi imel povedati niti besedice. Filozofiral sem s klošarji, se čudil darkerjem, ki so prijazno in miroljubno klepetali, nato pa nenadoma na neko glasbo, enako tisti pred tem, razmetali lase in si skoraj zlomili vrat, povedali, da bi bilo najbolje pobiti vse živo vključno z njimi samimi, nato pa spet prijazno in miroljubno klepetali dalje. Tolkel sem anarhistične debate s pankerji, ki so redko hodili v šolo, včasih pa tudi domov ne, in se metal po plesiščih na njihovo muziko, tako da smo od medsebojnih brc vsi plavi hodili domov.