nova beseda
iz Slovenije
Revija Jana, leto 2007, poved v sobesedilu:
In vendar: po eni strani je dojenček na vsak način žival, sesalec, ki ga na začetku vodijo primarni življenjski nagoni, ne pa tudi razum in čustva. Dojenček je programiran za to, da žre abnormalne količine hrane; če je dobi dovolj in jo dobro prebavlja, tudi abnormalno veliko spi; kolikor pri presnovi hrane sploh ostane, jo kot iztrebke nekontrolirano izloča; premore primitiven, toda učinkovit sistem obveščanja o nezadovoljenosti svojih potreb.
Navada, da starši kličejo majhne otroke z živalskimi in "paraživalskimi" imeni ‐ mucek/mucka, mišek/miška, žabica, volkec, medo, bavcek, "žmauček", gvandalunka itn. ‐, in ta kliše, da so otroške parafernalije, od igrač in oblačil do kulturnih izdelkov, polne podobic in metafor iz živalskega sveta, sta po mojem izraz podzavestnega zavedanja, da človek začne svoje življenje kot žival.
Nova poizvedba
Pripombe
Na vrh strani