nova beseda
iz Slovenije
Polet - priloga Dela, leto 2008, poved v sobesedilu:
In kako tudi ne bi, ko pa pred petdesetimi leti še nihče ni izumil odnosov z javnostmi in klubi še niso imeli služb, ki danes stojijo med nogometaši in predstavniki medijev, in so ti še lahko bili tudi osebni prijatelji, kar je preprosto moralo biti jamstvo za vrhunske zgodbe, nenarejene, nenaučene, pristne. Vseh enajst nogometašev, ki je dan prej igralo v epskem dvoboju v Beogradu proti Crveni zvezdi ‐ vratar Harry Gregg, branilca Foulkes in, izjemna vrsta centralnih branilcev, ki so jo sestavljali Eddie Colman, Mark in Duncan Edwards, krili Scanlon in Kenny Morgans ter napadalci Viollet, Tommy in Bobby Charlton ‐ se je pomešalo med novinarje, z njimi pa seveda tudi rezervisti Wood, Geoff Bent, Jackie Blanchflower, Pegg, Johnny Berry in Whelan. Matty Busby, Curry, Whalley, trenerski del Manchester Uniteda, in tajnik Crickmer ‐ ta je klubu služil že od leta 1919 in je seveda bil zraven, ko je bil 19. februarja 1945 Busby imenovan za glavnega trenerja, menedžerja, kot so temu že
takrat rekli Angleži ‐ so se, razumljivo, držali malo bolj zase. Busby je napol poslušal Crickmerja, ki je pripovedoval zgodbo o njegovem prihodu v Manchester, ko je, tako se je izkazalo pozneje, druga svetovna vojna še tri mesece divjala po Evropi in še dobrih šest po Daljnem vzhodu, ter bil napol v mislih na srečanju proti Crveni zvezdi, kjer je sicer njegova ekipa z ustvarjalno igro, ki je do danes ostala zaščitni znak Manchester Uniteda, upravičila sloves najboljše ekipe na Otoku dotlej, skrbelo pa ga je, da je bilo vodstvo s tri proti nič iz prvega polčasa v drugem s hudimi mukami obvarovano.
Nova poizvedba
Pripombe
Na vrh strani