nova beseda
iz Slovenije
DELO, leto 2000, poved v sobesedilu:
Zadošča, da gredo kulturniški birokrati na Kitajsko gledat njihove zbirke ali da direktorica Moderne galerije najema drage tuje kustose razstav, od katerih potem ni niti kataloga, ali pa, da padamo na »finte« samozvane madame Z in njene lažne obljube o darovanju Picassove keramike ...
Morda pa je tako prav; v vsaki neumnosti je kanček modrosti: ker v Ljubljani nikoli ne bo velike zbirke svetovno pomembnih umetnikov, imejmo vsaj provincialni kaos, v katerega se tujcem ne bo splačalo vlagati: zakaj bi kupili sto slovenskih slik za 200, 300 tisoč mark, če lahko kupijo v eno samo (na primer sumljivega ali celo ponarejenega De) za 300 tisoč. Tako nas naša neumnost obvaruje, da ne bi poceni razprodali tistega, kar so naši umetniki v skromnih razmerah ustvarjali sto let.
Nova poizvedba
Pripombe
Na vrh strani