nova beseda
iz Slovenije
Drago Jančar: Katarina, pav in jezuit, poved v sobesedilu:
Seveda je vedela, da je greh, kar je storila, a ta misel je počivala nekje globoko v duši, malce skrita, zakaj rešitev iz vodne ujme, ozdravitev in blagi pogled tega moškega, njegove roke, ki se jim je predala, vse to je bilo tako samoumevno, zgodilo se je, kar se nikoli ne bi moglo zgoditi, ko bi ostala na Dobravi, in hotela je, da se zgodi; vse kar se je zgodilo, je bilo močnejše od strahu pred grehom, pred pogubo duše in izgubo zveličanja. Zdaj je skrita misel prišla na dan, ljubi Jezus, mamica v nebesih, kaj se je zgodilo, grešila sem z jezuitom, slišala je svoje prijateljice, ki bodo rekle, s patrom se je vlegla, z jezuitarjem, videla je karajoči prst na kipu svetega, tistega, ki mu sredi prsi cveti veliko srce, srce Jezusovo, prst je bil uperjen vanjo, v to noč njene spozabe, legla je z njegovim sinom in vojščakom svete vojske. Mar ni bilo to huje, kakor da bi legla z Windischem, še preden bi ju oklicali?
Nova poizvedba
Pripombe
Na vrh strani